- Hvad laver du? - Jeg går på teaterskole. Og du?
- Jeg er havnearbejder. - Nej, jeg mener det.
Jeg mener det også.
Men på mandag får jeg et finere arbejde.
- Hvad er det? - Natekspedient i et cafeteria.
Jeg tænker ikke på, hvordan du tjener penge...
Hvad er du interesseret i?
Skat, hvis jeg kendte svaret på det -
- ville jeg kede os begge to ihjel på en halv time.
Omsider sluttede det.
Det Laurel-kompagni bliver aldrig til noget.
Og hun var en stor skuffelse.
- Frank! Hvor var det godt, Frank. - Mange tak, mrs. Givings.
Vi nød det virkelig. Du har en meget dygtig hustru.
Det skal jeg sige til hende.
- Frank! - Hej!
Hun er derinde. Nu er jeg snart klar til den drink!
Giv os et øjeblik.
April? Skat?
Hej.
Er du klar? Jeg skal bare lige fjerne den her sminke.
Det var ikke den store triumf, vel?
Det var det vel ikke.
- Jeg er klar om lidt. - Giv dig god tid.
Vil du gøre mig en tjeneste? Milly og Shep ville ud med os.
Siger du, at vi ikke kan? Sig, vi skal hjem til babysitteren.
Jeg har allerede sagt ja. Jeg har lige talt med dem.
Vil du så være sød at gå ud og sige, at du tog fejl?
- Er det ikke lidt groft? - Så siger jeg det selv.
Fint nok. Tag det roligt. Jeg skal nok sige det.
Jeg mener det. Du var den eneste i det stykke.
Tak.
Du skulle bare aldrig have været rodet ind i det bras.
Sådan en flok amatører. Du er uddannet.
- Vil du ikke nok lade det ligge? - Jo.
Du må bare ikke have det skidt med det. Det er ikke det værd.
- Det er slemt nok at bo herude... - Ja.
- Hvad sagde du? - Jeg sagde ja. Du har ret, Frank.
Vil du godt holde op med at tale om det, før du driver mig til vanvid?
Hvad laver du?
Hør nu her, skat. Lad os tale om det.
Lad være. Du skal ikke røre ved mig.
- April... - Lad mig nu bare være!
Godt...
Jeg synes, der foregår afsindigt meget pis her -
- og jeg vil gerne slå et par ting fast.
For det første: Det er ikke min skyld, at stykket var elendigt.
For det andet: Det er sgu ikke min skyld, at du ikke blev skuespillerinde.
Og du må se at komme over din egen lille sofatragedie.
For det tredje: Jeg passer ikke ind i rollen som dum, ufølsom ægtemand.
Du har påduttet mig den lorterolle, og jeg vil fandeme ikke have den!
For det fjerde... April!
April!
Sæt dig ind i bilen, for helvede!
Nej. Jeg skal lige stå lidt her.
For fanden da.
Vil du sætte dig ind og tale om det i stedet for at løbe rundt ude på vejen?
Har jeg ikke sagt, at jeg ikke vil tale om det?
Jeg prøver at være sød, i himlens navn!
- Ih, hvor er du dog frygtelig sød! - Jeg har ikke fortjent det her!
Du ved altid præcis, hvad du har fortjent og ikke fortjent!
Vent nu lidt! Vent nu lidt, for fanden! Nu skal jeg sige dig en ting!
Denne gang slipper du ikke af sted med at fordreje alt, hvad jeg siger.
For nu ved jeg sgu for en gangs skyld, at jeg ikke tager fejl.
- Bare du var blevet hjemme. - Du er sindssyg, April. Sindssyg!
Og ved du, hvad du er? Du er frastødende!
Bare fordi du lokkede mig i fælden, tror du, du altid bare kan tryne mig.
Er det dig, der sidder i fælden?! Vorherre bevares! Jeg dør af grin!
Din ynkelige, lille livsløgner!
Se dig selv i spejlet, og fortæl mig så -
- hvordan du overhovedet kan finde på at kalde dig selv en mand!
- Lad være med at se sådan på mig. - Kan vi godt køre hjem nu?
15. etage.
Jeg får brug for din hjælp her til morgen, gamle jas.
De næste timer skal du advare mig, hvis Bandy nærmer sig -
- og skjule mig for offentligheden, hvis jeg tømmer maven.
- Så slemt er det. - Godmorgen, Jack.
Den er ikke spor god.
Da De steg af toget, vidste jeg straks, hvad De ledte efter.
En lille konverteret lade eller vognhus.
Men den slags er desværre ikke til at få fat i længere.
Men De skal ikke fortvivle.
Der er ét sted heroppe, som De skal se.
I denne ende er der ikke særlig fint. Crawford Road -
- er mest for de lavere klasser. Blikkenslagere -
- tømrere, små lokale...
Men så munder den ud i Revolutionary Road, som er meget rarere.
De skal se det sødeste lille hus i det dejligste kvarter.
Enkle, rene linjer. Gode græsplæner. Alle tiders til børn.
Det er lige efter, at vejen svinger.
Nu kan De se det. Der. Kan De se det lille hvide hus?
Sødt, ikke?
Det står så kry på den lille bakke.
Charmerende, ikke?
Jo.
- Ville De tale med mig? - Det er kommet fra Toledo.
- Det er det tredje i denne måned. - Undskyld, jeg...
- Jeg vil ikke sige det igen, Frank. - Jeg skulle lige til...
Folk i provinsen ser op til os.
Vi kan ikke have alle de skriverier.
Det er ganske enkelt ikke effektivt. Har jeg ret?
- Hvad gik det ud på? - Toledo.
Afdelingschefen vil have en revideret brochure om Knox 500'eren.
"Det er ganske enkelt ikke effektivt. Har jeg ret? Har jeg ret?"
Det lyder som guf.
Jeg ved ikke engang, hvad Knox 500'eren skal bruges til. Gør du?
Hold dog op.
Hvis du slår op i den inaktive sag under SP-1109 -
- er der kopier af alt det, vi har sendt til bureauet.
Så kan man spore tingene tilbage til deres oprindelige kilde.
Jeg håber ikke, du ville gå tidligt til frokost.
Nej, jeg er ikke sulten.
Godt. Så tales vi ved senere.
Ved du hvad, Maureen?
- Det er heldigt for dig, at du mødte mig. - Hvordan det?
Jeg kan sætte dig ind i tingene. Der er en særlig overlevelsesteknik i Knox.
Nu skal du se, hvad jeg mener. Tjener.
Giv mig telefonen og to martinier til.
Klondike 5-5566, tak.
Mrs. Jorgensen? Det er Frank Wheeler.
De skal vide, at jeg har sendt Maureen Grube -
- ned til Layoutgruppen. Jeg skal bruge hende resten af eftermiddagen.
I lige måde. Hav det godt.
Jeg har aldrig hørt om Layoutgruppen.
Det er, fordi den ikke eksisterer.
Hej, Helen. Kom indenfor.
Det er ganske kort. Jeg ville bare give dig den her stenurt -
- til det sjuskede bed for enden af indkørslen. Den minder om husløg.
Den har bare de mest bedårende gule blomster.
De første dage skal den bare have et lillebitte skvæt vand -
- så skal den nok trives.
Tak, Helen. Hvor er det sødt af dig. Vil du have en kop kaffe?
- Er der noget, jeg kan gøre for dig? - Jeg havde nær glemt det.
Jeg vil faktisk bede dig om en lille tjeneste.
Det er...
Det er min søn, John. Han har været indlagt.
Det gør mig ondt. Har han det godt?
Indtil videre er han på Pleasant Brooks...
...Psykiatriske Hospital.
- Nå, sådan. - Det er ikke alvorligt.
Han var bare lidt overkørt.
Sommetider bliver det hele bare for meget, ikke sandt?
Jo. Naturligvis.
Det er et vidunderligt sted. Og behandlingen udretter mirakler.
De sagde, at han nok trænger til at komme ud en eftermiddag.
Jeg tror ærlig talt, mine venner er lidt for almindelige til ham.
Han er berejst.
Han har en ph.d. i matematik.
Man kunne vel godt sige, at han er intellektuel.
Det ville være sundt for ham at møde et par som jer.
Vi vil meget gerne møde ham.
Mener du det?
Ja, det ville vi.
Tak, min kære.
Tak.
Jeg må af sted.
Jeg kan huske den dag, I steg af toget.
I var ikke som mine andre kunder. I var anderledes.
I virkede bare... som noget særligt.
Det er I naturligvis stadigvæk.
Husk nu... bare et lille skvæt.
Jeg må løbe.
Du har vist drukket mig småfuld.
- Ved du, hvilken dag det er i dag? - Mandag...
Det er min fødselsdag.
Jeg fylder 30 i dag.
- Tillykke! - Tak.
Hvad var det nu, den afdeling, du fandt på, hed?
Layoutgruppen.
Nej, hvor var det sjovt.
Hvor var det sjovt.
- Vil du høre noget rigtig sjovt? - Ja.
- Min far arbejdede for Knox. - Gjorde han det?
Han var sælger i Yonkers.
En gang om året tog han mig med ind til byen til frokost.
Det skulle være en særlig dag, hvor jeg fik gode råd om livet.
- Det lyder rart. - Nej, ikke rigtig.
Jeg sad altid og tænkte:
"Gud, hvor jeg dog håber, at jeg ikke ender som dig."
Og nu sidder jeg her...
...en 30 årig Knox-mand.
Kan du stikke den?
Jeg tror, jeg har tabt tråden.
Din far arbejdede for Knox.
Undskyld. Det hele bliver bare...
...lidt sløret.
Skal vi ikke få noget frisk luft, du og jeg?
Er det dig?
Ja. Har du været i Paris?
Jeg har aldrig været nogen steder.
Måske tager jeg dig med.
Jeg vil tilbage, så hurtigt jeg kan.
Folk lever rigtigt derovre. Det er ikke ligesom her.
Jeg ved kun en ting, April...
Jeg vil føle.
Føle rigtigt. Forstår du mig?
Hvad siger du til den ambition?
Frank Wheeler.
Du må være det mest interessante menneske, jeg har mødt.
Det havde du ikke regnet med, da du gik på arbejde i morges, vel?
Nej, det tør siges.
- Har du en cigaret, Frank? - Ja, naturligvis.
Værsgo.
- Vil du have en drink? - Nej tak. Faktisk... er klokken mange.
Jeg må hellere komme af sted.
Nå ja. Du har ret.
- Er dit tog kørt? - Jeg tager bare det næste.
Hør her. Du var alle tiders.
Pas på dig selv.
- Frank. - Hvorfor er du så fin?
For det første har jeg savnet dig, og jeg vil gerne sige undskyld.
Undskyld, jeg har opført mig sådan siden stykket.
Undskyld, det hele har været sådan. Jeg elsker dig.
Resten kan vente. Nu skal du...
...bare vente her, til jeg kalder.
Godt, Frank. Nu må du gerne komme ind.
Tillykke, min skat.
- Jeg elsker dig, far. - Jeg elsker dig også.
Frank?
Jeg har fået den mest vidunderlige idé.
- Jeg har tænkt på det hele dagen. - Hvad foregår der, skat?
Ved du, hvor meget vi har lagt til side? Nok til at leve et halvt år.
Og hvis vi sælger huset og bilen, har vi til endnu længere tid.
Huset? Hvad taler du om? Hvor skulle vi bo?
- I Paris. - Hvad?
Du har altid sagt, at det var det eneste sted, du ville tilbage til.
Det eneste sted, der var værd at leve i. Så hvorfor gør vi det ikke?
- Du mener det. - Ja.
- Hvad hindrer os? - Hvad der hindrer os?
Jeg kan komme på mange ting.
Hvordan i alverden skulle jeg finde et arbejde?
Du skal ikke finde et arbejde. Det gør jeg nemlig.
- Nå ja. - Du skal ikke grine. Hør nu her.
Ved du, hvor meget man får i løn som sekretær for staten i Europa?
- Jeg mener det. Tror du, jeg laver sjov? - Jeg har bare et par spørgsmål.
Hvad skal jeg lave, mens du er ude og tjene alle de penge?
Kan du ikke se det? Det er det, der er meningen med det.
Du skal lave det, du skulle have lavet for syv år siden. Du får tid.
For første gang i livet får du tid til at finde ud af, hvad det er, du vil.
Og når du har regnet det ud, får du tid og frihed til at gøre det.
Det er bare ikke særlig realistisk, skat.
Nej, Frank. Det er det her, der er urealistisk.
Det er urealistisk, at en mand med et godt hoved -
- arbejder år ud og år ind med noget, han ikke kan holde ud.
Og komme hjem til et sted, han ikke kan holde ud, og en kone -
- der heller ikke kan holde det ud. Vil du høre, hvad det værste er?
Vores tilværelse bygger på en idé om, at vi er noget særligt -
- og overlegne i forhold til det hele. Men det er vi ikke.
Vi er præcis ligesom alle andre. Se os lige.
Vi har accepteret den samme latterlige vrangforestilling om -
- at man skal holde op med at leve, så snart man får børn.
Og vi har straffet hinanden for det.
Vi flyttede herud af egen fri vilje, og jeg søgte selv ind hos Knox.
Hvem har sagt, jeg er noget særligt?
Dengang jeg mødte dig, kunne du gøre og blive alt.
- Jeg var en lille Karl Smart. - Nej, du var ej.
Hvordan kan du sige det?
Fint nok. Så får jeg tid.
Guderne skal vide, at det lyder forjættende.
Og du har fuldstændig ret, hvis jeg havde et talent.
- Hvis jeg var forfatter eller kunstner. - Frank, hør nu her.
Det er dit sande jeg, der bliver kvalt.
Det er dit sande jeg, der bliver holdt nede i det her liv.
Og hvad er det?
Ved du ikke det?
Du er det smukkeste og mest vidunderlige, der overhovedet findes.
Du er en mand.
Det er vores chance, Frank.
Det er vores ene chance.
Okay.
Okay?
Hvorfor ikke? Hvorfor ikke, for fanden?
Godmorgen, alle sammen.
Franklin, dejligt at se dit strålende ansigt. Hvad er der los?
Gutter... jeg flytter til Paris.
Ja, og jeg flytter til Tanger.
Internt firmabrev til Toledo.
B.F. Chalmers, afdelingschef.
Angående den seneste hyppige korrespondance -
- vil jeg blot fastslå, at sagen er blevet varetaget tilfredsstillende.
Punktum. Nyt afsnit.
Vi er fuldstændig enige i, at den nuværende brochure er upassende.
Derfor har vi udviklet... Citat.
..."Apropos Produktionsstyring".
Værsgo, mrs. Wheeler.
Her er Deres rejsechecks. Og reservationer til damperen.
Jeg afleverer disse til ambassaden.
- Held og lykke. - Tak.
September, allersenest oktober.
Folk er bare bedre tjent med at lave noget, de rent faktisk kan lide.
Ja.
Men hvis der nu er et sandt kald, der venter på dig -
- kunne du så ikke lige så godt finde det her som der?
Jeg tror ikke, man kan finde noget som helst på 15. etage i Knox-bygningen.
Det gør I vist heller ikke.
Vi skal hele vejen... herover.
Vi skal sejle med en stor båd over havet.
- Jamen jeg kender ikke nogen. - Nej. Det gør jeg heller ikke.
Kan du huske, da du startede i skolen? Se, hvor mange venner du har nu.
I gætter aldrig, hvad de spiser i Paris. I gætter det aldrig.
- Hvad? - Slimede snegle.
Slimede snegle og ækle frølår!
Milly! Hvor er du, skat?
Du må hellere skifte. De kommer snart.
- Skal du have den på? - Kan du ikke lide den?
Jo. Du ser fantastisk ud, skat.
Jeg må hellere rubbe mig.
Hej med jer.
Hvad er det, I ser?
Shep!
Jeg har kaldt på dig over hele huset.
Værsgo. Bare lige lidt lækkert.
Det ser godt ud. Jeg er dødsulten.
April... jeg er nødt til at sige det.
Du ligner en, der har skudt papegøjen.
Er der noget, du vil fortælle os? Har du nyheder?
Vi har faktisk noget vigtigt at fortælle.
Jeg vidste det.
Fortæller du det ikke?
Vi rejser til Europa.
Til Paris.
Vi flytter derover.
- Hvad? - Hvornår?
- Til september. - Jamen hvorfor?
Hvorfor? Tja...
Fordi vi altid har drømt om det, og børnene er små nok.
Fordi der er smukt. Shep, du har været der. Fortæl.
Ja, det er en fantastisk by.
Hvornår har I besluttet det?
For en uge siden. Det er svært at huske.
- Pludselig besluttede vi os bare for det. - Og så siger I det først nu.
- Vi skulle lige vænne os til tanken. - Har du fået arbejde, Frank?
- Nej. Ikke ligefrem. - Hvad skal det sige?
Frank får ikke noget arbejde... Det gør jeg nemlig.
- Hvad skal du så lave? - Jeg skal studere og læse.
Jeg skal omsider finde ud af, hvad det egentlig er, jeg vil, Shep.
Mens hun tjener til føden.
Ja. Mens hun tjener til føden. I begyndelsen.
Man tjener en formue derovre ved at arbejde for staten.
NATO og ECA og den slags steder.
- Og det er uhyre billigt at leve der. - Ja, utrolig billigt.
Vi trænger bare til luftforandring.
Vi bliver ikke yngre. Livet skal ikke bare gå.
- Nemlig. - Nej, hvor lyder det dejligt.
Det mener jeg. Det lyder virkelig dejligt.
Tak, Milly.
Vi kommer til at savne jer begge to, ikke også, skat?
I lige måde.
- Lad os skåle. For Paris! - For Paris.
Skål.
- Ved du hvad? - Hvad?
Hele den plan lyder en anelse umoden.
Gud, hvor er jeg lettet.
Det tænkte jeg også hele tiden.
Hvem sidder og piller næse, mens konen tager ud og arbejder?
Det ved jeg ikke, Shep. Det ved jeg simpelthen ikke.
Hvorfor græder du?
Hvad er der i vejen?
Det er ikke noget. Jeg er bare så lettet.
Du må ikke græde.
Det skal nok gå. Det skal nok gå alt sammen.
Hvor så de ud!
Ved du, hvordan det her er, April?
At tale om det sådan her... hele tanken om at rejse til Europa.
Sådan havde jeg det, da jeg skulle til fronten under krigen.
Jeg var nok lige så bange som alle andre -
- men indeni havde jeg det helt fantastisk.
Jeg følte mig levende, fuld af blod...
Alting virkede mere virkeligt. Gutterne i deres uniformer -
- sneen på markerne, træerne og os alle sammen, der bare gik.
Selvfølgelig var jeg bange,
Det er det her, det handler om. Det her er sandheden.
- Sådan har jeg også haft det engang. - Hvornår?
Den første gang du elskede med mig.
- Hvad er der los? - Bart Pollock er her.
Han står inde på Bandys kontor.
Så er det alvor, hvad?
Han vil vist tale med dig.
Hold mig udenfor.
Frank! Godt at se dig! Kender du Bart Pollock?
- Vi har aldrig mødt hinanden, men... - Det glæder mig at møde dig, Frank.
"Apropos Produktionskontrol"?
Frank, det er bare knaldgodt!
De er vildt begejstrede i Toledo.
Er det rigtigt?
Ham Pollock var prototypen på en direktør i den værste forstand.
Et milliondollarssmil og et kilo muskler mellem ørerne.
Du skulle have hørt ham.
"Frank, det er bare knaldgodt." Sådan noget pis at sige.
Jeg ville gerne have set ham, da du sagde, at du stopper.
Der har vi dem.
Undskyld, vi kommer for sent.
- Trafikken var hæslig! - Det er da alt for meget.
- Var den ikke hæslig, Howard? - Vej 12...
Når de bliver færdige med den strækning, kan de begynde forfra.
- Og du må være John. - Sig goddag, John.
Det glæder mig at møde jer. Jeg har hørt meget om jer.
- Hvor er jeres dejlige børn? - De er desværre til fødselsdag.
Hvis jeg fik besøg af en galning, ville jeg også få børnene ud i en fart.
Se al den mad. Det skulle du da ikke have gjort.
Det er bare nogle sandwich. John, vil du have en sandwich?
Helen har lovprist jer i flere måneder.
Det søde unge Wheeler-par på Revolutionary Road.
Det søde unge Revolutionær-par på Wheeler Road.
- Kan jeg friste med et glas sherry? - Det behøver du ikke, Frank.
Ja tak. Jeg tager også Helens, hvis hun ikke kommer mig i forkøbet.
Har du et højt glas?
Smid to-tre isterninger i. Fyld det til kanten. Sådan foretrækker jeg den.
Det kan jeg vist godt klare.
Den æggesalat er himmelsk. Du må give mig opskriften.
- Er du advokat, Frank? - Nej, det er jeg ikke.
- Jeg kunne godt bruge en advokat. - Hold nu op med at tale om det.
Far, kan du ikke bare spise din dejlige æggesalat og blande dig udenom?
Jeg har mange spørgsmål og vil gerne betale for svarene.
Jeg ved udmærket, at en mand, der jagter sin mor med et stuebord -
- står svagt juridisk. Det er klart.
John, kom og se den skønne udsigt.
- Hvis hun dør, er det en kriminalsag. - Solen kommer frem...
Hvis han kun smadrer bordet og udsætter hende for tort og svie -
- og hun går i retten, er det en civilsag.
Måske er der en regnbue. Kom og se.
Mor, gør os alle sammen en tjeneste og hold kæft!
Tag det nu roligt.
Måske kan jeg se på det. Anbefale nogen.
Nå... hvad laver du så, Frank?
Jeg arbejder for Knox Business Machines.
- Designer du maskinerne? - Nej.
- Laver du dem? Sælger? Reparerer? - Alle de spørgsmål.
Jeg hjælper med at sælge dem. Jeg arbejder på kontoret.
Faktisk...
...er det et ret fjollet arbejde. Det er ikke det mindste interessant.
- Hvorfor arbejder du der så? - Lad nu Frank være.
Ja, ja. Jeg ved det godt. Det vedkommer ikke mig.
Jeg kender svaret. For at lege familie med hus skal man have et arbejde.
Hvis det skal være et fint hus og et dejligt hus -
- skal det være et arbejde, man hader. Og hvis nogen spørger -
- hvorfor man gør det, er de nok på udgang fra kolbøttefabrikken.
Er I enige? Mor?
- Undskyld, Frank. - Det gør ikke noget.
Jeg er faktisk fuldstændig enig med dig.
Det er vi begge to. Det er derfor, jeg siger op. Vi rejser.
Vi flytter til Paris.
Vidste du det, mor?
Hvordan har du det med det, mor?
Det søde unge Wheeler-par.
Det søde unge Wheeler-par -
- rejser deres vej.
- John, hold nu op. - Rolig.
John!
Skal vi trække noget frisk luft? Hvis det er i orden med dig.
- Det er måske ikke så smart. - Hvis John vil, kan det da ikke skade.
- Godt. - Værsgo.
- Jeg hører, at du er matematiker. - Du har hørt forkert.
- Det er alt sammen forsvundet. - Forsvundet?
Ved du, hvad elektrochokbehandling er?
- Ja, det gør jeg. - Jeg har fået 37.
Det skal fjerne de følelsesmæssige problemer. Det fjernede matematikken.
- Det var dog forfærdeligt. - Forfærdeligt? Hvorfor?
Fordi matematik er så interessant?
Nej, fordi det må være en forfærdelig behandling -
- og fordi det må være forfærdeligt ikke at kunne det, man vil.
Matematik må være kedeligt.
- Jeg kan godt lide din pige, Frank. - Det kan jeg også.
- Hvad er det, I flygter fra? - Vi flygter ikke.
- Hvad er der i Paris? - En anden livsstil.
Det kan godt være, vi flygter.
Flygter fra livets håbløse tomhed herhjemme.
Livets håbløse tomhed?
Der ramte du plet. Mange er klar over, at tomheden er der -
- men det kræver mod at se håbløsheden.
Han var den første, der vidste, hvad vi taler om.
Ja. Det er rigtigt, ikke?
Måske er vi lige så skøre som ham.
Hvis det at være skør er at leve livet, som om det betyder noget -
- så betyder det ingenting, at vi er rablende vanvittige.
Betyder det noget for dig?
Nej.
Jeg elsker dig så utrolig højt.
Hør her, Frank. Ham Ted Bandy... Flink fyr. En rigtig guttermand.
God afdelingschef, men jeg er lidt gal over -
- at han har holdt dig skjult. Er det fint nok til dig?
Ja, det er helt fint.
Jeg er kun interesseret i én ting, Frank.
At sælge computeren til den amerikanske forretningsmand.
Derfor samler jeg et hold.
Folk som dig. Ikke den gængse sælger. Det giver flere penge -
- og kræver måske også lidt mere tid -
- men du bliver en del af noget stort, Wheeler... Computere.
Tja... det lyder spændende.
Bart.
Bart, lad mig spørge dig om noget.
Kan du huske Earl Wheeler fra Yonkers?
Nej, ikke ligefrem. Er du i familie med ham?
Det er min far. Han arbejdede som sælger for Knox i næsten 20 år.
Earl Wheeler.
Der er ingen grund til, at du skulle huske ham.
Han var garanteret en god mand.
Hør her, Bart. Der er...
Der er noget, jeg skulle have nævnt før.
Jeg forlader firmaet til efteråret.
- Går du over til et andet firma? - Nej, nej.
Hør her, Frank. Er det pengene, det handler om?
For så er der intet til hinder for, at vi...
Det er jeg glad for, men nej. Det er ikke pengene.
Det er mere... mere en personlig ting. Det håber jeg, du forstår.
En personlig ting. Javel ja.
Nu skal jeg fortælle dig noget, min far fortalte mig.
Man får kun et par chancer i livet.
Hvis man ikke tager fat om nosserne på dem, sidder man pludselig -
- og spekulerer på, hvordan man havnede i den tunge ende.
Det er vel rigtigt.
Så gør mig en tjeneste. Sov på det.
Tal med konen om det.
Lad os indse det. Hvor ville nogen af os være uden vores koner?
Frank, ærlig talt. Hvis du beslutter at sige ja -
- tror jeg aldrig, at du kommer til at fortryde det.
Og jeg tror også noget andet.
Det ville være en fin ære at vise din far.
Tænk over det, Frank.
Tænk grundigt over det.
At vide, hvad man har... Komma.
At vide, hvad man har brug for. Komma.
At vide, hvad man kan undvære. Tankestreg.
Det er inventarkontrol.
At vide, hvad man har... Komma.
At vide, hvad man har brug for. Komma.
At vide, hvad man kan undvære. Tankestreg.
Det er inventarkontrol.
Hej, Frank.
- Arbejder du over? - Ja.
Jeg skal til bunds i alt det her.
Jeg hørte, at du er blevet forfremmet.
Stor kanon.
Din far havde nok været stolt af dig, ikke?
Jo, det havde han vel.
Måske skulle jeg give en drink.
Du ved... for at fejre det.
Ja, måske.
Jeg henter lige mine ting.
Jeg vil have min dukkevogn med og mine påskeharer og min giraf -
- og alle mine dukker og mit dukkehus...
- Madeline skulle jo have dukkehuset. - Det vil jeg ikke have.
Jeg har jo sagt, at de store ting bliver svære at pakke.
- Hun kan få min bjørn og min... - Nej, kun de store ting.
- Går du ikke ud og leger med Michael? - Jeg har ikke lyst.
- Du har været inde hele dagen. - Jeg har ikke lyst!
Jeg har ikke lyst til at forklare alting femten gange -
- til en, der er for ugidelig og fjollet til at høre efter!
- Hvad er der i vejen, April? - Ikke noget.
Det tror jeg ikke på. Er der sket noget i morges?
Ikke noget, jeg ikke har kendt til i flere dage.
- Hvad? - Lad nu være med at se så dum ud.
- Har du ikke regnet det ud? - Hvad taler du om?
Jeg er gravid. Andet er det ikke.
- Hvad? - Jeg ville have ventet til i aften.
Jeg har været ret sikker, og i dag gik jeg til lægen.
Nu kan jeg ikke engang lade, som om det ikke er sandt.
- Hvor langt er du henne? - Ti uger.
Ti uger? Og så fortæller du det først nu?
Jeg troede... Jeg ved ikke, hvad jeg troede.
Undskyld, Frank. Det er jeg ked af.
Ja. Det ved jeg godt.
Vi kan gøre noget. Det behøver ikke forhindre os i at komme af sted, vel?
Kan du huske hende pigen i skolen, jeg fortalte om?
Hvis vi bare ordner det inden 12 uger, sker der ikke noget.
Vi må stå sammen om det her, Frank.
Vi finder ud af det, ikke?
Kom her.
12 uger. Så kan vi nå at beslutte os, ikke?
Jo.
Jeg elsker dig.
I lige måde.
Hvordan går det på arbejdet? Overlever de uden dig?
Der skete faktisk noget løjerligt forleden.
Jeg rystede noget ud af ærmet for at slippe for at høre på Bandy -
- og nu er jeg det unge lyse hoved.
- Sådan går det altid. - Det er utroligt.
Det tog mig et par minutter -
- og nu vil de have mig med på et hold specialistsælgere.
Idioter.
Det ville være sjovt, hvis de ikke tilbød mig så pokkers mange penge.
Er du fristet?
Det er bare ret pudsigt, ikke?
Jeg troede, du havde sagt nej.
Ikke endnu.
Det er bare en mulighed.
Med den løn kunne vi få et andet liv.
Vi kunne få et bedre hus. Rejse.
Vi kunne blive glade her. I det mindste et stykke tid.
Parisere behøver ikke være de eneste, der kan have et interessant liv.
- Har du besluttet dig? - Nej.
Det er som sagt bare en mulighed. Andet er det ikke.
Lad os sige, du har ret -
- og du tjener penge, og vi lever et interessant liv.
Spilder du så ikke alligevel livet på et latterligt arbejde?
- Måske skal det være min sag. - Din sag?
Det er for varmt til det her. Jeg tager en dukkert.
Du vil ikke rejse, vel?
- Jo, selvfølgelig. - Nej.
Du har aldrig prøvet noget, og hvis man ikke prøver, kan det ikke gå galt.
Hvad mener du med det?
Jeg betaler da mad og husleje! Jeg knokler med et arbejde, jeg hader!
- Det behøver du ikke! - Årh, hold kæft!
Jeg er ikke glad for det, men jeg har rygrad til ikke at flygte fra ansvaret.
Det kræver rygrad at leve det liv, man ønsker, Frank.
- Hvor skal du hen? - Hvis det er i orden, går jeg på wc.
Hvad helvede vil du med den her?!
- Hvad vil du gøre? Stoppe mig? - Det kan du bande på, jeg vil!
- Bare prøv. - Hvis du gør det, sværger jeg...
Går du så fra mig? Er det et løfte?!
Hvor længe har du haft den?
I himlens navn! Du gør virkelig et stort drama ud af det her.
Inden for de første 12 uger er det helt ufarligt.
Det er nu! Har jeg intet at skulle have sagt?
Jo, selvfølgelig! Det ville være for din skyld, så du kunne få tid til dig selv.
Hvordan kan det være for min skyld, når det vender sig i mig?
Så er det for min! Sig, vi kan få barnet i Paris.
Sig, vi kan få et andet liv. Tving mig ikke til at blive her!
- Vi kan ikke få barnet i Paris. - Jeg behøver da ikke alt det her.
Jeg er ligeglad med, hvor vi bor. Hvem har lavet de regler?
Vi flyttede kun herud, fordi jeg blev gravid. Så fik vi et barn til -
- for at bevise, at det første ikke var en fejl. Hvor længe skal det blive ved?
Frank... vil du virkelig have et barn til?
Vil du?
Sig det nu.
Sig nu sandheden. Kan du huske det?
Det var vores leveregel. Ved du, hvad der er godt ved sandheden?
Alle genkender den, uanset hvor længe de har levet uden.
Ingen glemmer sandheden, Frank! De bliver bare bedre til at lyve.
Lad mig så høre. Vil du virkelig have et barn til?
Jeg ved bare, hvordan jeg har det.
Alle, der er ved deres fulde fem, ville have det på samme måde.
Jamen jeg har fået to børn. Taler det ikke til min fordel?
I guder, April! Hvordan kan du overhovedet sige det?!
Du får det til at lyde, som om det er en straf at få børn!
Jeg elsker mine børn, Frank!
Er du sikker på det?
Hvad fanden skal det sige?
April, du har lige sagt, at din datter var en fejl.
Det kan jo være, du også prøvede at fjerne hende eller Michael.
Måske prøvede du at skylle hele familien ud i toilettet, for helvede!
Det passer ikke! Selvfølgelig gjorde jeg ikke det!
- Jamen hvordan kan jeg vide det? - Stop! Hold så op, Frank!
April, en normal kvinde, en normal, rask mor -
- køber ikke gummislanger til en hjemmeabort -
- for at hun kan udleve en eller anden forbandet fantasi!
Hør nu her. Jeg siger bare, at du ikke virker helt rationel.
Vi må finde en, der kan hjælpe dig med at få hoved og hale på det hele.
Betaler dit nye arbejde også for det?
April...
...hvis du har brug for en psykiater, bliver der betalt for det. Naturligvis.
Godt. Så er der vel ikke meget mere at sige.
Det var åbenbart en ret barnlig idé med Paris, hvad?
Ja, det var det måske.
April...
...vi kan blive lykkelige her.
Jeg kan gøre dig lykkelig her.
Vi har haft nogle dejlige måneder. Det behøver ikke at slutte.
Det skal nok gå. Det lover jeg.
Det håber jeg, Frank.
Det håber jeg virkelig.
Tak, fordi De ventede. Værsgo at gå ind.
Mange tak.
Forpurret af defekt prævention.
Jeg græder tørre tårer.
- Vi var kommet til at savne dig. - Det havde været trist uden dig.
Og desuden...
Hvad?
Planen har hele tiden virket en kende urealistisk, ikke sandt?
- Det vedkommer vel ikke mig. - Nej.
Det gør det vel ikke.
Sekretærerne bliver lykkelige.
- Kan du huske første gang, vi var her? - Ja, mon ikke.
Du sagde, Vito's Log Cabin krævede, at man havde en ganske særlig smag.
Den er så hæslig, at den nærmest er hyggelig.
Ih altså. Hvor er jeg bare glad.
Vores lille gruppe er sammen igen!
Svinger gutterne ikke i aften?
- Europa løber ingen steder. - Det er rigtigt.
April, skat... Hvad med en dans?
- Ikke lige nu. Måske senere. - Jeg vil gerne danse.
Fint.
Hun er stadig nedtrykt over det med Paris, hvad?
- Tror du, hun kommer over det? - Ja da.
Giv os piger et par dage, så kommer vi over alt.
Frank?
Er der noget galt? Milly?
Det må du undskylde. Undskyld, Frank.
Det er bare pragtfuldt.
Hvordan fanden skal vi komme ud?
Åh nej.
- Pyt med det. Vi kan vente. - Hvad med babysitteren?
Du kan køre Milly hjem og så gå hjem.
Så er problemet løst. Shep kan køre mig hjem senere.
- Det er fint med mig. - Udmærket.
- Klarer du dig? - Ja, ja.
Godnat.
God bedring.
Det gør mig ondt, at I ikke skal af sted.
Jeg ved godt, at det betød meget for dig.
Du må ikke misforstå mig, men jeg har været der.
De har ikke så meget, vi ikke har her.
Det behøvede ikke være Paris.
Du ville bare trække stikket ud, hvad?
Jeg ville sætte det i.
Jeg ville bare have, at vi skulle leve igen.
I årevis troede jeg, vi havde en hemmelighed.
At vi ville udrette noget vidunderligt i verden.
Jeg ved ikke helt hvordan -
- men alene muligheden gav mig håb.
Hvor ynkeligt er det?
Det er bare så dumt.
At bygge alle sine forhåbninger -
- på et løfte, man aldrig har fået.
Frank ved godt, hvad han vil.
Han er på sin rette hylde. Han har det fint.
Han er gift og har to børn.
Det burde være nok.
Det er det for ham.
Og han har ret.
Vi har aldrig været noget særligt eller været bestemt for noget.
Jo, I er.
I er...
I er Wheeler-parret. I er fantastiske. Det siger alle.
Jeg så en helt anden fremtid.
Jeg kan ikke få synet væk.
Jeg kan ikke rejse.
Jeg kan ikke blive.
Jeg er ikke til nogen som helst nytte.
Kom.
Lad os gøre det.
- Lad mig køre dig et sted hen. - Nej. Bare gør det her.
Nu.
April...
Det er det her, jeg altid har drømt om.
- Jeg elsker dig. - Det må du ikke sige.
Jamen jeg mener det. Jeg elsker dig.
Bare... vær sød at tie stille lidt.
Så kan du køre mig hjem.
Det er dejligt vejr.
Ja, det er det.
Ved du, hvilken dag det er?
- Der er gået 12 uger. - Ja, det er der.
Hør her. Det har været en vanvittig sommer.
Det har været hårdt for os begge to. Jeg forstår godt, du er ked af det.
Du vil bare vide, hvorfor jeg ikke vil gå i seng med dig.
Beklager, Frank, men jeg -
- har bare ikke lyst til at tale om det.
Hvad skal vi så tale om, April?
Er det i orden, hvis vi ikke taler om noget?
Kan vi ikke bare tage en dag ad gangen og gøre vores bedste -
- uden partout at skulle tale om alting?
Jeg siger da ikke, at vi partout skal tale om alting.
Det har bare været hårdt for os.
Vi burde hjælpe hinanden så meget som muligt.
Jeg har ved gud opført mig ret underligt på det sidste.
Der er faktisk noget, jeg gerne vil fortælle dig.
Jeg har været sammen med en pige nogle gange. I byen.
En pige, jeg dårligt nok kender.
Det betød ingenting for mig.
Men nu er det slut. Helt slut.
Hvis jeg ikke var sikker på det, kunne jeg aldrig have fortalt dig det.
- Hvorfor gjorde du det? - Det ved jeg ikke, skat.
Det handler vist om at ville være mand igen -
- oven på alt det aborthalløj. Et neurotisk behov for at bevise noget.
Nej. Jeg spørger ikke om, hvorfor du var sammen med pigen.
Hvorfor har du fortalt mig om det?
- Hvad mener du? - Hvad skal det gøre godt for?
Skal jeg blive jaloux?
Skal det få mig til at falde for dig igen eller lokke mig tilbage i seng -
- eller hvad? Hvad vil du have, jeg skal sige?
Du kunne jo beskrive dine følelser.
Jeg føler ikke noget.
Det betyder altså ikke noget, hvad jeg gør, og hvem jeg knepper?
Nej. Det har du nok ret i. Det gør det ikke.
Knep, hvem du vil.
Jeg vil jo have, at det skal betyde noget.
Det ved jeg godt. Det ville det også gøre, hvis jeg elskede dig.
Men det gør jeg ikke mere, og det har jeg lige fundet ud af.
Og derfor vil jeg helst ikke tale om det lige nu.
Hold dog kæft, April! Du ved fandeme udmærket, at du elsker mig.
- Tror du det? - Ja, du gør!
Er der nogen hjemme?
Undskyld, maden er forsinket. En drink til?
Ellers tak. Det er hyggeligt at sidde og sludre lidt.
Du skulle ikke have gjort så meget. Du pakker jo -
- så du har rigeligt med gryder i kog... så at sige.
Vi har faktisk ændret planer.
Jeg troede, det måske var åbenlyst. April er gravid.
Tillykke!
April, hvor er jeg dog glad for at høre det!
- Så får I vel brug for et større hus. - Vent nu lige lidt, mor.
Vent lige lidt. Jeg forstår ikke det her.
Hvorfor er det så åbenlyst?
Hun er gravid, og hvad så? Får folk ikke børn i Europa?
Det er ikke nogen særlig god idé at få børn -
- hvis man ikke har råd.
Fint nok. Det handler altså om penge. Penge er en god grund.
Men det er næsten aldrig den egentlige årsag.
Hvad er den egentlige årsag?
Har konen talt dig fra det?
Er den lille frue ikke parat til at holde op med at lege familie?
Nej, det er ikke det. Det kan jeg se.
Hun har for mange ben i næsen og er allerhelvedes stærk.
Udmærket. Så må det være dig.
- Hvad skete der? - John, du er meget uforskammet!
Hvad skete der, Frank?!
Fik du kolde fødder? Besluttede du, at du alligevel hellere vil blive her?
Tænkte du, at der er mere -
- hyggenyggeligt her i den gamle håbløse tomhed trods alt?
Der ramte jeg plet.
Se ham lige. Brænder tampen, Wheeler?
- Så. Nu tror jeg... - Ved I hvad?
Han har garanteret bollet hende tyk med vilje -
- så han kunne skjule sig resten af livet bag et barselslør.
Så ville han slippe for at se, hvad han var gjort af!
Så! Nu har jeg hørt nok fra dig.
Hvem helvede tror du, du er?
Du kommer her og siger alt det sindssyge lort, der falder dig ind.
Det er på tide, at nogen beder dig om at holde kæft!
- Han er ikke rask, Frank. - Årh, hold kæft!
Jeg vil skide på, om han er syg eller rask, død eller levende!
Han skal kraftedeme holde sine meninger på sindssygeanstalten -
- hvor de hører hjemme!
- Kom så, min dreng. - Kom, John.
Det er vel nok en stor mand, du har, April.
En stor familiemand.
Jeg har ondt af dig.
Men måske har I fortjent hinanden.
Sådan som du ser ud nu, får jeg også helt ondt af ham.
Du må være hård ved ham -
- når han er nødt til at lave børn for at bevise, at han har to nosser.
- Dit forpulede! - Nej! Han er ikke rask, Frank!
Så, John. Lad os gå ud til bilen.
Undskyld, April. Undskyld.
Ja, ja!
Undskyld, undskyld, undskyld!
Har jeg sagt det nok nu, mor? For fanden!
Jeg er ked af det. Jeg er nok den mest triste stodder på jorden!
Men jeg har sgu ikke så helvedes meget at være glad for! Vel?
Men ved I hvad?
Jeg er glad for en ting.
Vil I vide, hvad det er?
Jeg er glad for, at det ikke er mig, der er dét barn.
Fint nok.
Du behøver ikke sige noget.
Lad mig gætte det.
Jeg har opført mig fuldstændig forfærdeligt, ikke?
- Jo. - Og han havde ret i det hele.
- Var det dét, du vil sige? - Det behøver jeg ikke. Du siger det.
- Du tager fejl. - Gør jeg det? Hvorfor?
Fordi manden er sindssyg, for helvede! Kender du definitionen på sindssyge?
- Nej! Gør du?! - Ja!
Det er den manglende evne til at relatere til andre! Til at elske!
April...
- April! - Den mangl...
Den manglende evne...
Frank, du har virkelig ordet i din magt.
Hvis sort kunne snakkes hvidt, ville du være den rette til opgaven!
Er jeg nu sindssyg, fordi jeg ikke elsker dig?!
Nej! Forkert! Du er ikke sindssyg. Og du elsker mig. Det er netop dét.
Jamen det gør jeg ikke. Jeg hader dig.
Du er bare en dreng, der engang fik mig til at le -
- og nu kan jeg ikke udstå synet af dig.
Hvis du kommer nærmere eller rører mig, tror jeg, jeg skriger.
Hold så op, April.
Rend mig i røven, April!
Du kan rende mig med din hadefulde, hovne, lille...
Vil du slå mig for at vise, hvor højt du elsker mig?
Bare rolig! Jeg gider slet ikke spilde kræfter på at slå dig!
Jeg ville ikke engang spilde krudt på at pløkke dig!
Du er en tom, hul skal af en kvinde!
Hvad helvede laver du i mit hus, hvis du hader mig så meget?
Hvorfor er du gift med mig? Hvorfor bærer du mit barn?!
Hvorfor fjernede du det ikke, mens du kunne?
For nu skal jeg sige dig en ting.
Jeg ville ønske, du havde gjort det!
April!
- Hold dig væk! - Hør nu her.
- Kan jeg ikke engang få fred i skoven?! - April, jeg mente det ikke.
- Jeg mente ikke... - Snakker du stadig?
Kan man ikke få dig til at holde kæft?!
Jeg har brug for at tænke! Kan du ikke se det? Jeg har brug for at tænke!
Kom nu med tilbage.
Skal jeg skrige igen? Jeg gør det! Jeg mener det!
Godt.
Godmorgen.
Vil du have røræg eller spejlæg?
Det ved jeg ikke.
Det er lige meget.
Røræg, hvis det er det letteste.
Fint. Så tager jeg også røræg.
Det er meget rart at spise morgenmad uden børnene.
Ja.
Jeg tænkte, at du trængte til et godt morgenmåltid.
Det er en vigtig dag for dig, ikke?
Er det ikke i dag, du skal til møde med Pollock?
Jo, det er det.
Det helt store...
Det er vel stort. For dem, om ikke andet.
Hvad er det, du skal lave i din nye stilling?
- Du har ikke fortalt så meget om det. - Har jeg ikke?
Det hele handler om, at Knox vil købe -
- en rigtig stor computer. Endnu større end 500-modellen.
- Har jeg ikke fortalt om det? - Nej.
Du kan jo fortælle det nu.
Det er faktisk bare en stor, hurtig regnemaskine.
Men i stedet for mekaniske dele...
...har man mange tusind adskilte vakuumrør.
Det forstår jeg godt.
Eller det tror jeg nok.
Ja, det er faktisk ret interessant, ikke?
Det ved jeg ikke.
Det er vel på sin vis ret interessant.
Du skal sætte pris på det, du laver, Frank.
Du er tydeligvis god til det.
Jeg må hellere se at komme af sted.
Hør her, April.
Det var virkelig dejligt.
Det var skøn morgenmad.
Jeg tror ikke, jeg har fået et bedre morgenmåltid.
Tak.
Jeg har også nydt det.
Vil det sige, at du ikke hader mig eller noget?
Nej.
Selvfølgelig gør jeg ikke det.
Hav en god dag.
Godt.
Vi ses.
Hallo? Milly?
Går det godt?
Jeg har desværre ikke fået det bedre. Det er derfor, jeg ringer.
Hvis det ikke er til besvær, så er det fint i aften.
Hvad?
Nej...
Ikke hvis de er ude og lege.
Du skal ikke kalde på dem.
Bare...
...giv dem et kys fra mig...
...og sig...
Sig...
...ja, du ved, hvad jeg mener.
Fint.
Tak, Milly. Farvel.
Jeg tror, jeg har brug for hjælp.
Revolutionary Road nr. 115.
Frank, hvad er der sket?
Halvdelen af det, han fortalte, var fandeme ren volapyk.
Han sagde, fosteret var ude, før hun kom ind, og at de måtte operere -
- for at fjerne... Hvad hedder den nu? Moderkagen. Og hun bløder stadig.
Hun har mistet meget blod, og de prøver at standse blødningen.
Han sagde meget, jeg ikke forstår, om blodkar...
Han sagde, hun er bevidstløs.
- Skulle du ikke sætte dig ned? - Hvorfor fanden skulle jeg det?
Okay, Frank. Rolig.
- Tag en cigaret. - Hun gjorde det selv, Shep.
Hun gjorde det selv.
Nu skal jeg hente noget kaffe.
De var sådan nogle pragtfulde mennesker, ikke også, Shep?
Det er helt forfærdeligt.
Stakkels April.
Frank er flyttet ind til byen. Hvor er det nu, han arbejder?
- Bart Pollock Associates. - Computere. Interessant firma.
- Har De set ham siden? - Nej. Ikke her.
Der er vist for mange minder.
Shep har mødt ham i byen. Ikke også, skat?
Børnene er Franks et og alt.
Hvert minut af sin fritid bruger han sammen med dem.
Lige et øjeblik.
Er der noget galt?
Jeg vil ikke tale om Wheeler-parret mere.
Fint nok.
Det behøver vi heller ikke.
Det behøver vi ikke.
Far, se!
Jeg er henrykt over det lille hus på Revolutionary Road, Howard.
Når jeg kører forbi, bliver jeg så glad -
- når jeg ser det stå der funklende istandsat.
Med alle lysene i vinduerne...
Det slog mig, at jeg har elsket det lille hus i mange år.
Brace-parret er de eneste, der passer rigtigt til det.
De eneste, der er rigtig søde og omgængelige.
Bortset fra Wheeler-parret.
Jeg var meget glad for dem.
De var nu lidt for excentriske til mig. Lidt neurotiske.
Jeg har aldrig nævnt det, men de var tit meget krævende på mange måder.
Og hovedårsagen til, at det lille hus var så svært at sælge -
- var, at de havde ladet det forfalde.
Vinduesrammerne havde slået sig, der var fugt i kælderen -
- farvekridtstreger på væggene -
- beskidte pletter omkring dørhåndtagene...
Danish